Det må være vanskelig å ha alle de stemmene inne i ett hode.
Marc Spector. Steven Grant. Khonsu.
Gi den tilbake, din tosk.
TIDLIGERE PÅ
Hører du ham?
Ikke nå lenger. Jeg var avataren hans før.
Khonsu straffer dem som allerede har valgt en ond vei.
Hevnen hans kommer for sent.
Ammit sliter opp ondskap med roten.
Skulle ønske du fikk leve og se verdenen vi skaper.
Men Ammit har bestemt seg.
Du trenger ikke tvile på dommen.
Ammit vil lyse opp veien
Vi må vekke henne til live igjen.
Steven, jeg inngikk en avtale med Khonsu.
Avtalen avhenger av at du ikke blander deg.
Gi meg kroppen.
Skarabeen fungerer som et slags kompass
som fører oss til Ammits grav.
Tilkall drakten.
Helvete!
Vi finner skarabeen.
For sent. Harrow har den.
Da finner vi en annen løsning. Vi finner Ammits grav først.
Og så fant jeg ham, med skarabeen.
Han bodde 20 minutter fra det gamle hjemmet vårt.
Nå kommer han nok til å bli drept mens han løper rundt i Kairo.
Det er derfor du ser så misfornøyd ut for å skulle dra hjem.
Nervøs, kanskje.
Det er ti år siden.
Du er ikke redd for å ha brent for mange broer?
Alle de stjålne relikviene og frekke antikvitetene?
Jeg stjeler ikke.
De har allerede blitt stjålet.
Det er det folk glemmer.
Jeg fjerner dem fra svartebørsen
og gir dem tilbake til de rettmessige eierne.
Beholder kanskje noen for å betale regningene.
Så lur du er.
Ikke så uskyldig lenger.
Lurer på hva faren din ville tenkt om den lille skarabeen sin nå.
Det får vi aldri vite.
Utrolig at han lot deg lære meg hvordan jeg gjør alt dette.
Han skjemte deg bort.
Tror du utgravingene hans passet for et barn?
Arkeologi. Masse besatte bokormer.
Hva enn som skjedde i den ørkenen, er borte i sanden.
Det er vanskelig å grave opp smerten fra fortiden.
Lett å bli sittende fast.
Fiksere på det som har såret oss.
Flott. Da skal jeg ikke gjøre det.
Som om du ikke gjør det allerede.
Jeg savner ham også.
Men det er ditt problem, ikke mitt.
Bare unngå stamstedene dine.
Kall meg følsom...
REPUBLIKKEN EGYPT
...men jeg er bekymret.
Ha en fin tur.
Takk.
Vi fant Ammit.
Hun er her.
Vi fant henne.
Hun er her.
Marc Spector er i Kairo.
Han sporer oss.
Jeg vet det. Hun er her.
Helvete.
Drepte dere ham?
Jeg måtte snakke med ham.
Om en utgraving.
Jeg får vel snakke med dere i stedet.
Du kommer for sent.
-Du finner aldri Harrow. -Ikke?
Danser vi? Slåss vi? Hva skal vi gjøre?
Der fikk du den, utlending.
Marc.
Ikke gjør det, Marc.
Slutt.
Hvor er Steven?
Stopp, er du snill!
Snakker du arabisk?
Hvorfor oppfører du deg som en utlending?
Hvor skal vi?
Du sa flyplassen.
Flyplassen.
Vent. Stopp!
Få snakke med dere.
Bare la oss gå.
Det var ikke meg! Få snakke litt med dere.
Pengene mine!
Hvor er pengene mine?
Hvor er Harrow?
Hvor er Harrow? Si det.
Marc.
Marc, det holder.
Hva?
Herregud.
Steven, hva har du gjort.
Det var ikke meg.
Så hvem var det?
Hvor er graven?
Ta ham med til kanten.
Han er en guttunge.
Han snakker.
Hvor er Harrow?
Ammit være lovet.
Jeg trodde han kom til å snakke.
Hva feiler det deg, Steven?
Meg? Det er du som er på drapstokt.
Jeg gjorde ikke dette.
Ikke jeg heller. Om du har et problem med alle likene,
foreslår jeg at du slutter å høre på den duen.
Ikke gå i veien for meg.
Om vi ikke finner Harrows gravemannskap,
må vi stoppe dem på en annen måte.
Så? Hva med de andre gudene?
Skal de bare se på at noen slipper løs Ammit?
Ber man om en audiens med gudene, risikerer man vreden deres.
Hvorfor det? Hva er det verste som kan skje?
Tirr dem nok, så fanger de meg i stein.
Det høres ikke så ille ut.
Se hvordan du klarer deg mot Harrow
uten beskyttelsen til den helbredende rustningen.
Greit. Og så da?
Har du noen gode ideer?
Jeg har en dårlig en.
Khonsu?
Hva gjør du?
Sender gudene et signal de ikke kan ignorere.
Hjelp!
Du begynner å bli desperat.
Fortsett å grave, samme hva som skjer!
Ikke stopp. Jeg kalles snart.
Det var litt overdrevent, ikke sant?
Skynd deg. De samler avatarene sine nå.
Er de ikke spredt i hele verden?
Jo. Men når enneaden møtes,
viser en portal seg hvor som helst.
Greit. Hvor er min?
Sist jeg snakket til gudene, forviste de meg.
Saken vår mot Harrow må være vanntett.
Blir du ikke med meg?
Jeg skal være der.
Jeg kan ikke tro det.
Du store. Vi er inne.
Vi er inni Den store pyramiden i Giza.
Khonsus drama har ingen like.
Du må være avataren hans.
Hei. Hvem er du?
Jeg er Yatzil, Hathors avatar.
Greit.
Musikken og kjærlighetens gudinne?
Kult.
Khonsu må da ha nevnt henne?
Gudene er ikke yndlingstemaet hans.
Ikke engang når de er gamle venner?
Beklager.
Hun sier at det ikke er så lenge siden at Khonsu likte Hathors melodier.
Så vidt jeg vet, er lyden av smerte den eneste melodien Khonsu liker.
Yatzil.
Har Khonsu sagt hvordan dette fungerer?
Ikke egentlig. Er det noe jeg burde vite?
Jeg prøver å ikke kjempe imot.
Det er en merkelig følelse, men du blir vant til den.
Flott.
Til stede er Horus, Isis, Tefnut,
Osiris og Hathor,
for å høre Khonsus fortelling.
Du ble forvist en gang for at du nesten avslørte oss, Khonsu.
Og du vet vi avskyr dramatikken din,
de prangende maskene og våpnene.
Men manipulerer du himmelen igjen,
fengsler vi deg i stein.
Spar meg for deres selvrettferdige trusler!
Jeg ble forvist fordi jeg ikke forlot menneskeheten,
i motsetning til dere.
Vi har ikke forlatt menneskeheten.
De forlot oss.
Vi stoler bare på at avatarene våre utfører våre formål
uten å tiltrekke seg unødvendig oppmerksomhet.
Ulikt enkelte av oss.
Avatarer er ikke nok! Vi trenger gudenes makt.
Kom tilbake fra det overdådige Overtomrommet før dere mister dette riket.
For siste gang, Khonsu...
Avatarene som er igjen her, skal kun observere.
Vi bestemte for lenge siden at vi ikke ønsket å blande oss
i menneskenes saker.
Vi avgjør hva som er det beste å gjøre.
Si hva du vil.
Jeg ber om en dom mot Arthur Harrow.
Hva er anklagen?
En plan om å slippe fri Ammit.
Det er en alvorlig anklage, Khonsu.
La oss tilkalle den anklagede.
Jeg ser på tilstedeværelsen til Khonsus provisoriske avatar
at formålet til møtet vårt er ondsinnet.
Du vet akkurat hvorfor vi er her!
Jeg må innrømme at jeg ikke savner lyden av den stemmen.
Men kom til saken, gamle mester,
Vil du ikke slippe Ammit fri fra graven hennes?
Jeg var i ørkenen.
Men om et besøk i sanden var en forbrytelse,
ville køen med syndere vært lengre enn Nilen.
Khonsu har lett etter Ammits grav
siden han tok meg i tjeneste.
Han blendes av sjalusi, paranoia og...
Han er en bedrager!
Ikke stol på en gud i vanry.
Nei. Khonsu er forrykt,
og tjeneren hans er ikke frisk.
Hva mener du?
Dette er en mann som bokstavelig talt ikke kjenner sitt eget navn.
Han har en ekteskapsattest under navnet Marc Spector...
Løgner!
Et ansettelsesforhold under navnet Steven Grant.
Stopp!
-Jeg har sett ham snakke med seg selv... -Hold kjeft!
True seg selv.
Jeg aner ikke hvor mange personligheter han har.
Det er tydelig at mannen er gal.
Vi tolererer ikke vold i dette kammeret.
Det gir meg ingen glede
å si til dere at dette er en svært plaget mann.
Khonsu utnytter ham, på samme måte som han misbrukte meg,
på samme måte som han vil misbruke denne domstolen.
Handle nå, før det er for sent.
La oss snakke med Marc Spector.
Er du ikke frisk?
Jeg er ikke det. Jeg er ikke frisk.
Jeg trenger hjelp.
Men det endrer ikke det faktum at denne mannen er...
Dette er et trygt sted der du kan si fra om du føler deg utnyttet av Khonsu.
Dette handler ikke om følelsene mine. Det er han som står for retten, ikke jeg.
Det handler om hvor farlig han er, om dere bare lytter.
Han har ikke begått noen forbrytelse.
Denne saken er avsluttet.
Marc? Det finnes en annen løsning.
-Du må høre godt etter. -Ja.
Ammit ble begravd i hemmelighet. Stedet er skjult, selv for gudene.
Mange fulgte Ammit. Visste ikke hvem jeg kunne stole på.
Men noen måtte vite noe.
Én mann. En medjay ved navn Senfu.
Han fikk i oppgave å skrive ned hvor graven var,
i tilfelle gudene ombestemte seg og valgte å vise nåde.
Finn sarkofagen til Senfu, så finner du graven.
Hvordan skal jeg gjøre det?
Sarkofagen hans ble stjålet og solgt på svartebørsen.
Kanskje du skal begynne der.
Jeg tar en.
Perfekt. En.
Verdens beste juice.
Jeg leter etter sarkofagen til Senfu.
Senfu?
Jeg håper du liker oppmerksomhet.
Rett mann, rett sted. Men du er ikke egypter.
Layla, hva gjør du her? Du burde ikke være her?
Hvorfor det? Fordi navnet mitt tirrer noen i Kairo? Hvem bryr seg?
Jeg tenker ikke på lokalbefolkningen.
Kom. Jeg hjelper deg med å finne det du trenger.
Hva skal vi egentlig gjøre her? Hva er planen?
Det er ikke hyggelig å ikke få vite noe, hva?
Greit.
Jeg skjønner at du ikke er glad for at jeg dro så fort og reiste til Kairo.
Jeg forstår det.
Vent. Er det unnskyldningen?
-Den er veldig god. -Bare så vi kommer gjennom natten,
bør vi kanskje droppe problemene våre et øyeblikk
og legge en strategi før vi kommer til...
-Mogart? -Mogart?
Jeg er ikke her for å hjelpe deg.
Jeg er her for min egen del, og for alle som vil dø om Harrow lykkes.
-Forstått. -Bra.
Jeg beklager.
Om det betyr noe.
Denne Mogart-fyren. Har han sarkofagen?
Ja. Jeg spurte meg for.
Mogarts samling er prima sladder for de som driver med antikviteter.
Jeg har ikke hørt den lyden siden... Siden bryllupet vårt.
Du kunne ha fortalt det. Hvordan det har vært for deg.
Om Steven.
Jeg hadde kontroll på det frem til ganske nylig.
Hva skjedde?
Samme det.
Vi kunne ha taklet det sammen.
Ja.
Det er ikke egentlig det jeg gjør.
Jeg har aldri bare kunnet snakke om alt.
Noe ekte?
Ja.
Ja, jeg vet det.
Men det betyr ikke at vi ikke burde ha gjort det.
Kanskje. Men det er litt sent nå.
Greit. La oss få orden på historien vår.
Han har mange venner.
Ja, med mange våpen.
Hva er det?
Holder Harrows menn utkikk?
Jeg vet ikke. Kanskje.
Kom igjen.
Husk at du heter Rufino Estrada.
Ja.
Vi kom nettopp tilbake fra bryllupsreise på Maldivene.
Interessant detalj å gi dem.
Skulle sagt at du jobbet i en gavebutikk,
men de ville vel aldri trodd meg?
Bek.
Layla.
Lenge siden sist.
-Fint å se deg. -Ja.
-Denne veien. -Takk.
Han gleder seg til å treffe deg.
Etter Madripoor har dere sikkert mye å snakke om.
Unnskyld meg et øyeblikk.
Mr. Mogart kommer snart.
Hva nå? Holder tullingen El Mermah-leker
i hagen for moro skyld?
Nei. Han får privattimer av de beste i hagen sin.
Kult.
Jeg liker kappen.
Layla. Kom inn.
Så fint å se deg.
Deg også.
Hvordan har du hatt det?
Bra. Takk for at vi fikk komme på så kort varsel.
Gi deg. Jeg håper du vet at du ikke trenger noen unnskyldning for å komme.
Dette er mannen min, Rufino.
-Hyggelig å møte deg. -Hyggelig.
Ja.
Jeg håper dere forstår at dette er mer enn en samling for meg.
Å bevare historien er et ansvar jeg tar på alvor.
Et selvgitt ansvar som kun du kan nyte?
Jeg foretrekker å se på det som en filantropisk bevaringsinnsats.
Hvorfor er dere så interessert i Senfu, om jeg tør spørre?
Kjøpene våre er faktisk...
Beklager. Jeg vil høre det fra mannen din, om det er greit.
Jeg tror at... Men jeg tror at jeg gjerne vil ta en titt.
Morsom mann.
Vær så god.
-Flott. -Ja. Flott.
Du gjorde det igjen. Slipp ut Steven før du ødelegger.
Ikke tale om. Hva ser du?
Begravelsesritualene stemmer med Studenwachen-tekstene.
Hva?
Den er ekte.
Men jeg ser bare litteratur for å veilede de døde.
Ingenting om et sted.
Fordi informasjonen må avdekkes.
Den er i kode.
Greit.
Gir du meg et øyeblikk? Jeg må snakke med Steven.
Bare hold ham i ånde.
Greit, Steven. Vil du snakke med meg? Snakk med meg. Hva nå?
Hva nå? Du skal gi meg kroppen og stikke av.
Pokker. Vi har ikke tid til dette.
Fortell meg det om du vet noe.
Han trenger bare noen minutter alene
for... Ja. Han...
Han ber.
Beklager. Dere får ikke min hjelp mens jeg er innestengt.
Vil du ha et blodbad?
-Greit. Som du vil. -Greit.
Du er verdens verste.
Sjekk kartonasjen.
Greit. Hva gjør jeg?
Ta den første delen og brett den over den i midten.
-Denne? -Ja, den.
-Sånn? -Ja.
Vent litt.
Om du får de stjernene til å passe
med den andre delen der borte,
-bør det bli en stjerne... -Hva er det du gjør?
Marc! La være.
Helvete.
Tror du faktisk at jeg er en idiot?
-Ned på kne. -Anton, stopp!
Ned på kne.
Greit.
Layla, jeg var klar for å slutte fred med deg.
Du forstår ikke. Vi prøver å redde mange liv.
Kompis. Se inn i sarkofagen.
Det er noe veldig stort der.
Interessant.
Det later til at vi har en bekymret tredjepart her.
Opp med deg.
Hva enn de sa til jeg,
kan jeg nok tilby deg noe mer håndfast.
Hvorfor ta til takke med et spor når du kan få skatten?
Anton, ikke hør på ham. Han prøver å hindre oss i å nå...
Vær så snill. Slutt.
Han vil drepe mange. Stol på meg.
Snakker du seriøst om tillit?
Vær så snill. Det er unødvendig å ty til voldelige anklager.
Hver av dere har så mye mer til felles enn dere vet.
Layla,
du tror at avstanden
hindrer at sårene etter drapet på faren din åpner seg igjen.
Men det er noe som står i veien.
Mannen din sier ikke sannheten.
Og Marc, du sier det ikke, for du vet at om du gjør det,
kommer hun til å se deg akkurat som du ser deg selv,
som en som ikke er verdt kjærlighet.
Din drittsekk.
Anton...
Folkloren rundt relikviene...
Jeg gir bevis på at det er ekte.
Sarkofagen tilhører ikke noen.
Gjør det. Påkall drakten.
Gi dem det de fortjener.
Anton...
Vil du se selv?
Ja.
Det vil jeg.
Hva venter du på?
En forsmak på den guddommelige makten jeg tilbyr.
Han er borte.
Hvor er han?
-Kjøp meg tid. -Det kan jeg gjøre.
Marc, slutt!
Nei, Marc!
Gi meg kroppen, Marc!
Beklager.
Går det bra?
Nå holder det. Timeout.
Timeout. Nå roer vi oss ned.
Alle er anspente.
La oss bare slappe av og snakke litt...
Ta kroppen, Marc.
Layla!
-Går det bra? -Ja.
-Har du den? -Ja.
-Vi trenger en bil. -Ja. Kom igjen.
Tikk-takk, Marc Spector.
Jeg likte den jakken.
Ja, ja.
Hva snakket Harrow om?
Hva mener du?
Han sa jeg hadde rett til å vite.
Jeg aner ikke.
Jeg sa ikke til noen hvorfor jeg flyttet.
Men han visste det. Han så rett gjennom meg.
Han prøver bare å forvirre deg.
Han prøver å påvirke deg.
Ikke la ham gjøre det.
Han tror han ser
menneskers sanne natur, eller noe sånt tull.
I så fall tror jeg ikke han hadde hatt morderiske gærninger
som disipler.
Er det ikke sant? Det han sa om deg og...
Nei, det er ikke sant.
Han prøver bare å splitte oss. Ikke la ham påvirke deg.
Hver gang jeg får vite noe nytt om deg,
tenker jeg: "Det var det. Vi kan umulig ha flere hemmeligheter for hverandre."
Og så dukker det opp noe nytt, og det er som om jeg aldri har kjent deg.
Du har ikke det.
Du gjør ikke det.
Jeg ser dem.
Prøv den.
Kanskje.
-Denne? -Greit.
Nei. Noe annet?
Jeg finner ingen hele stjernebilder. Det er bare smådeler og fragmenter.
Det vil ta en evighet.
Marc, vi trenger Steven.
Han forstår alt dette. Jeg tror det er verdt det å gi ham sjansen.
Jeg tilkaller gudene, og du tilkaller ormen.
Han vil ikke gi tilbake kroppen.
Marc, vi kan ikke vente. Det er greit. Bare gi slipp.
Vi har ikke tid.
Hva gjør du?
Kom igjen. Din tur.
Tusen takk.
Greit.
Sånn.
Trenger ikke den.
Jeg trenger ikke den.
Steven?
Egypterne fant opp moderne navigasjon.
Det er ikke så mange landemerker i ørkenen,
så de fant en måte å komme seg rundt på ved hjelp av solen og stjernene.
Genialt, ikke sant?
Jo.
Det er fransk.
Jeg vet det.
Hva gjør vi med det?
Jeg vet ikke, men om...
Vent nå litt.
Ser du de små prikkene der?
Det er et stjernebilde.
Vi burde kunne triangulere stjernene til koordinater, ikke sant?
La meg skanne det.
Det er dessverre ikke så enkelt.
-Det går ikke. Hvorfor ikke? -Du skjønner, Senfu...
Senfu merket graven for 2000 år siden.
Stjerner driver over tid. Ikke så langt,
men det kan bety at vi leter mange kilometer unna
der vi skal lete.
Med mindre vi vet akkurat hvordan himmelen så ut på den dagen,
går det til helvete.
Jeg husker den natten.
Jeg husker alle netter.
Khonsu?
Jeg kan skru tilbake nattehimmelen.
-Hvordan? -Det har en pris,
og jeg klarer det ikke alene.
Steven, når gudene fengsler meg,
be Marc om å befri meg.
Gjør det jeg gjør.
Ja vel? Sånn?
Dette er sprøtt.
Dette er natten.
Dette er overraskende vondt.
Det funker.
Det funker. Ja.
Bra.
Du er skyld i dette selv, Khonsu.
Jeg kjenner at energien forlater meg.
Jeg vet ikke hvor mye lenger jeg klarer dette.
Koordinater funnet, 29 grader nord, 25 øst.
Jeg har det. Tjueni grader nord, tjuefem grader øst.
Steven.
Kom igjen.
Hvor er du?
Marc? Kom igjen.
Du hadde rett om Khonsu.
Til syvende og sist ga han oss ikke noe valg.
Nå er han bundet til dette stedet,
som så mange før ham.
Hører han oss?
Vi tror det.
Kan jeg fortelle deg en hemmelighet?
Jeg likte å volde smerte på dine vegne.
Det er den største synden jeg bærer på.
Jeg er takknemlig.
Hadde du ikke knekket meg så fullstendig,
ville jeg aldri kjent verdien av å leges.
Jeg skal gjøre det du ikke klarte.
Og når det er gjort
vil jeg at du skal huske én ting.
Torturen din skapte meg.
Jeg skylder deg seieren min.
BASERT PÅ MARVEL-TEGNESERIENE
MARVEL STUDIOS PRESENTERER
For informasjon om mental helse-ressurser nær deg,
gå til National Alliance on Mental Illness på NAMI. org
Norske tekster: Heidi Rabbevåg